PAGAL VILJAMO LANDĖJAUS ROMANĄ
- Tiesiog norėjau jo ir tiek. - Bet kodėl?
Tiesiog norėjau. Gražus buvo peilis.
Prokuroras teigs, jog nusipirkai jį, nes iš tavęs tyčiojosi Benas.
Jie pateiks tokį tavo motyvą.
Bet taip nebuvo.
Tavo draugas Derekas taip nemano.
Paaiškink man, kodėl Derekas susiejo tavo peilį su Beno nužudymu.
Aš nežinau.
Gal jis pats jį užmušė ir nori mane pakišti.
- Pala. Minutėlę. - Ką?
- Aš tik sakau. - Tai - ne žaidimas, Džeikobai.
Jei manai, kad Derekas su tuo susijęs,
mums būtina žinoti, kodėl taip manai.
Ar tikrai manai, kad Derekas susijęs?
Nemanau.
Jūs paklausėt manęs, kodėl jis kaltę verčia man, aš nežinau.
Ar esi jam prasitaręs apie tai, kad nori ką nors bloga padaryti Benui?
- Manau, ne. - Tai nėra tvirtas "ne."
Galbūt, bet nerimtai, juokais.
Na, Derekas irgi jo nemėgo. Jo nemėgo daugelis.
Kur dabar tas peilis?
Endi, jis pas tave?
Tai buvo pavojingas ginklas. Aš jį išmečiau.
Padariau tai, ką būtų padaręs kiekvienas tėvas.
Tai peilio nėra?
Aš jį išmečiau prieš Džeikobo suėmimą.
Endi, aš tavęs niekuo nekaltinu.
Aš stengiuosi atkurti, kas vyko.
Taip, tiesa. Atleisk. Jo nebėra.
Ar buvai jį nusinešęs į mokyklą Beno mirties dieną?
Ne.
Ar turėjai jį su savimi, kai ėjai į parką tą rytą?
Ar tą rytą į mokyklą ėjai savo įprastu keliu?
Taip.
Vadinasi, Beno nužudymo vieta
buvo tavo įprastinio kasdienio maršruto kelyje?
Tikriausiai.
Aš apie tai taip negalvojau.
Prieš pamatant Beno kūną, gal girdėjai ar matei ką nors neįprasto?
Tikrai?
Aš tiesiog ėjau ir staiga
pamačiau jį,
gulintį šlaito apačioje,
lapų krūvoje.
Sausų lapų ar drėgnų?
Drėgnų.
Taigi, pamatei kūną ant žemės. Ką darei?
- Pašaukiau jį vardu... - Beną?
"Benai? Kas tau?"
Tu iškart jį pažinai?
Taip.
Policijos ataskaitoje parašyta, kad, pasak tavęs, jis gulėjo veidu į žemę,
galva į šlaito apačią.
Ir jei teisingai suprantu, iš savo taško
tegalėjai matyti jo kedų padus?
Ne. Matėsi daugiau.
Na, ką darei toliau?
Jis nejudėjo, todėl nusileidau žemyn
pažiūrėti, kas jam.
Ar pašaukei ką į pagalbą?
Ne.
Ar nepagalvojai paskambint 911?
Pagalvojau, bet...
Iš pradžių nesupratau, kas įvyko.
Maniau, gal tai buvo nelaimingas atsitikimas.
Gal jis nukrito ar panašiai.
Ant ko konkrečiai nukrito?
Ant... Nežinau. Aš tik sakau...
Jei būtų nelaimingas atsitikimas, vadinasi, nereikia skambint 911?
Ne. Tai... Tai...
Jūs iškreipiate dalykus.
Kodėl nepaskambinai man?
Endi, prašyčiau patylėti...
Maniau, gausiu velnių ar panašiai.
- Gausi velnių? - Endi, prašyčiau.
Kas vyko toliau, Džeikobai?
Nusileidau žemyn ir priėjau prie jo.
Atsiklaupei.
- Lyg ir. Taip. - Ant drėgnų lapų?
- O gal likau stovėti. - Likai stovėti?
Aš tikrai nepamenu.
Jūs su Dereku neužilgo susitikote mokykloje.
Jis sakė, kad tavo drabužiai buvo švarūs.
Tuomet likau stovėti.
Toliau.
Tada apsukau jį pažiūrėti.
Kaip jį pasukai? Su koja? Su ranka?
- Ranka. - Stovėdamas?
Aš pasilenkiau. Pamenu, kad pasilenkiau ir apverčiau jį.
Ar taip tavo piršto atspaudas atsidūrė ant Beno džemperio?
Galbūt. Greičiausiai.
Tu jį apsukai, paėmęs už apykaklės.
Taip, apsukau. Ir...
Tada pamačiau kraują ir išsigandau.
Nes atvertęs veidą pamatei, kad Benas užmuštas.
- Taip. - Ar daug buvo kraujo?
Daug.
Ir vis tiek neišsitraukei telefono iš kišenės?
Aš išsigandau ir pamaniau, kad vis tiek kas nors jį suras.
Sakai, išsigandai.
Taip.
Pasak Dereko, kai jūs susitikot mokykloje,
tu buvai puikiai nusiteikęs.
Aš nenorėjau, kad jis žinotų.
Kodėl? Juk jis - tavo geras draugas, taip? Kodėl nenorėjai jam pasakyti...
Nežinau, kodėl. Tiesiog nesakiau ir viskas, aišku?
- Ei. - Kas?
Akivaizdu, kad ji manim netiki.
Džeikobai, paklausyk. Nesvarbu, tikiu aš ar ne.
Aš - tavo advokatė, ne tavo mama ar tėtis.
Na, taip tikrai buvo.
Niekas nesako, kad nebuvo.
Taip. Manot, nematau, kaip klausinėjate manęs?
Kaip?
- Jaučiuosi, lyg norite išprovokuoti. - Koks klausimas buvo provokacija?
- Juk suprantate, apie ką aš. - Tikrai nesuprantu.
Kaip aš tave provokuoju?
Džoana, prašau jūsų. Jis jau suprato.
Džeikobai, atleisk, jei tave sunervinau, tačiau patikėk manim,
tai - niekis palyginti su tuo pragaru, kurį tau užvirs ponas Lodžiudisas.
Jei būsi apklausiamas.
Tavo versija - skylėta.
Aš nežinau, kodėl, gal ir tu nežinai.
Atmintis kartais mus išduoda,
ypač tokiomis įtemptomis akimirkomis.
Bet jei būčiau prisiekusioji, man kiltų labai daug klausimų.
Tai - tiesa.
Tik smulkmenų nepamenu. Jūs mane sutrikdėt.
Gerai.
Negerai. Ji aiškiai pasakė, kad prisiekusieji manim nepatikės, taigi...
Todėl mes neleisim tavęs apklausti.
Tai būtų išmintinga.
Tai kaip aš papasakosiu savo versiją?
Tai - mano darbas, ne tavo.
- Tai kaip jis apsigins? - To neprireiks.
Ką?
Įrodyti privalo kaltintojas.
Būtent. Mes tiesiog triuškinsime jų argumentus tol,
kol jų neliks.
Tokia bus mūsų gynyba.
Gerai, susitiksime po savaitės, jaunuoli.
Palaukite automobilyje.
Aš noriu šnektelėti su Džoana, gerai?
Tai - klaida.
Juk nemanai, kad jis ištvers apklausą.
Ne, žinoma, bet mes negalime tik atsimušinėti.
Prisiekusiesiems reikės versijos, ir mes ją jiems pateiksime. Geresnę.
Negaliu nepritarti, tačiau dabar visi įkalčiai rodo į vieną pusę.
Atleisk man, bet kalbu su tavim kaip su teisininku.
Tas rastas parke peilis...
Matei ekspertizės ataskaitą. Durta ne juo.
Jis nežudė, Džoana.
Žinau, kad jo versija nekokia, bet jis - paauglys.
Jie sutrinka. Jie kalba nesąmones.
Žinau.
Jis - nekaltas.
Mes jam padėsime visa tai pereiti, pažadu,
bet sakydamas, kad pateiksi geresnę versiją...
Tikroji versija - Leonardas Patzas.
Nėra nieko, kas sietų jį su šia byla.
Nes niekas neieškojo. Niekas neskyrė tam laiko.
Žinau, kad ten turi kažkas būti. Aš nesiliausiu, kol neišsiaiškinsiu.
Tik būk atsargus, girdi?
Girdžiu.
Pamiršau pasakyti. Gavau balso pranešimą iš "Globe" reporterio.
Spėju, jie renka medžiagą straipsniui.
Jei į jus su Lore kreipsis, jokiu...
Taip, suprantama.
Dabar bet koks viešumas - blogas.
Ačiū, Džoana.
Ponia Heizen mane kvietė.
Man sakė...
Užeik, Derekai. Prisėsk šalia mamos.
TURĖJAI PATS NUSIŽUDYT VIETOJ BENO!
IR TU TURĖTUM PŪTI PRAGARE! NUOŠIRDŽIAI, TIKRA MOTINA
P. AGNES MARTIN
Mama, ar Artimieji Rytai Afrikoje ar Azijoje?
Manau, ir ten, ir ten.
Nesuprantu, kodėl darom tai kiekvieną vakarą.
Valgom?
Ne, susėdam visi prie stalo.
Anksčiau to nedarydavom. Šitaip - ne.
O dabar darom.
Lyg apsimetinėtume normaliais.
Ar tai blogai?
Taip, jei tai - apsimetinėjimas.
Džeikobai, o ką nori, kad darytume?
Nieko panašaus mums nebuvo nutikę.
Ką tokiais atvejais daro tėvai? Pasakyk, ir aš darysiu.
Nori, nueisim mėsainių pas Li, kur į mus spoksos visas miestelis?
Gerai. Galim ten eiti.
- Mieloji. - Ne! Rimtai sakau.
Gal neteisingai elgiamės.
Kaip kokie kaliniai savuose namuose,
išlendam ryte ar vakare sutvarkyti kokio reikalo ir atgal.
Pasakyk, kaip reikia elgtis, nes aš neturiu nė menkiausio supratimo. Gerai?
Gerai. Atsiprašau.
Nederėjo man to sakyti.
Nieko tokio.
Rytoj galėsim užsisakyti picą.
Girdėjot apie vieną tokį hipsterį, kuris valgydamas picą nusilaužė dantį?
Nes jis dar nežinojo, kad pica - kietas patiekalas.
Šiandien atėjo telegrama iš štabo.
Iš štabo? Ką rašo?
Na, tai toks didelis pastatas, kur susitinka generolai, bet nesvarbu.
Tau atmesti visi kaltinimai už tai, kas nutiko to reido metu.
- Juk tai gera žinia. - Negali būti, kad tu nematei šito.
Reikia įvest tokią kaip tradiciją, kino vakarą ar panašiai.
Aš - už.
Dėl mano klaidos iš to reido negrįžo šeši vyrai.
Septyni. Leitenantas Zipas mirė šįryt.
Dr. Sandleris sako, kad tave išleis šią savaitę. Ar nenuostabu?
Gaila, kad to negalima bus pasakyti apie Džordžą Zipą.
Kantrybės, Tedai. Niekas nemano, kad turi dabar pat viską pamiršti.
Ei, Straikeri. Padarom pertrauką. Aš pavargau.
Gerai. Penkios minutės.
Ačiū.
Radau mums puikų butą.
Su jaukiu židiniu ir mielu miegamuoju
su veidrodinėmis lubomis ir...
Raudonasis Vade, mane pamušė!
Kapitone Dželainai.
Jis vis dar manosi esą pilotas, besikaunantis kare.
Radau tunelį, Džonsonai!
ČIA - TAI, KAS BUVO RAŠOMA APIE VILJAMĄ DŽEIMSĄ BARBERĮ
VILJAMAS BARBERIS KALTAS DĖL ŽMOGŽUDYSTĖS
VIETOS GYVENTOJAS NUŽUDĖ JAUNĄ STUDENTĘ
Prašau pažiūrėti į dokumentus, pažymėtus 12-u numeriu.
Praėjusių metų gegužės 30-ą
leidinys "Meriden Messenger" gavo elektroninį laišką,
kuriuo buvo prašoma pateikti visą medžiagą apie Viljamą Džeimsą Barberį,
publikuotą nuo 1986 metų gruodžio iki 1988 sausio.
Straipsnių kopijos buvo išsiųstos poniai Agnes Martin.
- Atpažįstate adresą? - Mūsų namai.
Kas toji Agnes Martin?
Ji - dailininkė. Lorė mokėsi dailės istorijos.
Pseudonimas, vadinasi.
Žinojote apie tai?
Tuo metu - ne.
Kaip manote, kodėl ji tai padarė?
Gal internete rado mažai. Ši istorija nenuaidėjo plačiai.
Kokia istorija?
Apie žmogžudystę.
Galima konkrečiau?
Apie žmogžudystę, kurią įvykdė mano tėvas.
Ir išprievartavimą. Savo 19-ametę auką jis dar ir išprievartavo, tiesa?
Taip.
Ar tiesa, kad jūsų žmona apie šią jūsų tėvo istoriją nežinojo
- iki Džeikobo sulaikymo? - Taip.
Ji iš viso nežinojo apie šio žmogaus egzistavimą.
Ją turėjo ištikti šokas.
Ji susitvarkė. Turėjome didesnių bėdų.
Vis tiek. Sužinoti, kad vyro tėvas ne kas kitas kaip...
Kaip jį tuomet praminė? Pravardė minima keliuose straipsniuose.
Kruvinasis Bilis.
Taip. Kruvinasis Bilis Barberis.
Sveikas, Bili.
Sveikas, Endi.
Kas yra, berniuk? Bijai manęs?
- Liaukis, Bili. - Pažiūrėk į mane.
- Tu jį gąsdini. - Patylėk.
Žiūrėk į mane, pasakiau.
Bijai manęs? A?
Jis drovisi, aišku?
- Žiūrėk į mane. - Bili, liaukis.
- Bijai manęs, Endi? - Liaukis.
- Pažiūrėk į savo tėvą. - Pakaks. Mes išeiname.
- Liaukis! Bili, liaukis! - Pažiūrėk į mane!
Endi?
Taip?
Ar kažkur giliai savyje
jauti abejonę, kad jis galbūt galėjo tai padaryti?
Žinoma, ne.
- Ponia Makgrat? - O kas klausia?
Atstovauju Džeikobui Barberiui. Norėčiau pakalbėti su jūsų sūnumi Metju.
Kokiam Džeikobui?
Girdėjote apie nužudymą Kold Springo parke?
A, taip. Tas berniukas. Jūs - jo advokatas?
Aš - jo tėvas, šiaip jau.
Eina šikt.
Ar Metju namie?
Taip. Bet kuo jis čia dėtas?
Ne jis, o Leonardas Patzas.
Aišku.
Čia - Amelija. Neglostykit jos, ji - pikta.
Metai!
Jis ten su savo drauge, dievai žino ką veikia.
Sumauti paaugliai.
Na, neprivalau jums aiškinti. Pats puikiai žinote.
Metai!
O iš kur sužinojot mūsų pavardes?
Maniau, seksualinių nusikaltimų aukų pavardės laikomos paslaptyje.
Anksčiau dirbau prokuratūroje.
Aš tik noriu gauti informacijos apie Leonardą Patzą, nieko daugiau.
Jūs žinot, ką jis padarė Metui?
- Jis grabinėjo jį bibliotekoje. - Jis grabinėjo jo kiaušius.
- Metai! - Ko?
Šaukiu tave, po galais!
Čia vienas vyras atėjo su tavim pakalbėti!
- Metju Makgratas? - Metas. O kas jūs?
O, šūdas. Mačiau jus per TV.
Tai jo sūnus įtariamas nužudęs tą vaikinuką iš Arčerio mokyklos.
Klausyk, man reikia kai ką sužinoti apie Leonardą Patzą.
Gal galim pakalbėti akis į akį?
Kas sako, kad aš iš viso kalbėsiu?
- Ei, Metju. - Patylėk, ma.
Aš nieko apie tai nežinau, aišku?
Nežinau, ką girdėjot. Viskas - netiesa.
Aišku.
O kas? Manot, kad Patzas nudėjo tą vaikinuką?
Aš nežinau. O tu?
Sakiau, kad nenoriu su jumis kalbėti.
Na, būsiu atviras, Metai.
Man nusispjaut, ko tu nori.
Skaičiau parodymus, kuriuos davei policijai. Aš jais netikiu.
Iš to, kaip policija numetė šią bylą, supratau, kad ir jie nepatikėjo.
Sakei, kad Patzas priėjo prie tavęs bibliotekoje, jūs kalbėjotės valandą,
paskui jis nusekė paskui tave į tualetą, čiupo tau už klyno
ir pabėgo, tiesa?
Taip, o kas?
Manai, kad patikėsiu, jog paleistas lygtinai seksualinis nusikaltėlis
rizikuos gaut dešimt metų už grotų vien dėl to, kad pagrabinėtų paauglį,
kuris laisvai gali jį primušti?
Liaukis. Aš netikiu.
Dar sunkiau man patikėti tuo, jog tu buvai bibliotekoje.
Kokie jūsų su Patzu santykiai? Stumdai jam kvaišalus? Esi jo meilužis?
Eik šikt.
Ar Patzas minėjo, kad buvo parke nužudymo rytą?
Nežiūrėk į ją. Žiūrėk į mane.
Jei žinai ką nors apie tai, kas būtų susiję su mano sūnum,
privalai man pasakyti. Dabar pat.
Ma, tegu jis išeina.
- Tai - mano sūnaus gyvybės klausimas. - Išeikite.
- Aš nieko, bliamba, nežinau. - Visas jo gyvenimas. Girdi mane?
- Eik į savo kambarį. - Mano sūnaus laisvė.
- Aš nieko nežinau. - Pasakyk man nors ką nors.
- Nešdinkitės! - Nutilk!
Lauk iš mano namų! Noriu, kad išeitumėte!
Pasielk padoriai.
Lauk. Kas jūs toks, bliamba?
Tiesiog pasielk kaip žmogus, Metai. Tavo mama turi mano telefono numerį.
PULSO MATUOKLIS
PJERAS BONARAS "SENA PRIE VERNONO"
"VAIKŲ SODYBA" PAVASARIO ŠVENTĖ ŠĮVAKAR 19 VAL.
Atsiprašom, užtrukom.
Smagu buvo su tavim susitikti, Džeikobai. Lauksiu mūsų susitikimo antradienį.
Iki.
Gerai sutarėm. Jis puikiai susikaupė ir...
Ar viskas gerai?
- Taip. Aš... Taip. Atleiskite. - Gerai.
Nieko tokio.
- Jo laukia mokytoja. - Taip, žinoma.
- Pasisaugokit, gerai? - Taip.
Mieloji?
Taip. Nušauk jį, jis - ten.
Taip, šauk.
Ką aš tau sakiau...
Atsiprašau.
Čia - Sara iš mano mokyklos.
Taip. Labas.
Mes matėmės. Kai tąsyk buvote mokykloje.
- Žinoma. Kaip laikaisi? - Puikiai, ačiū.
Malonu tave matyti.
Aš tiesiog... užėjau pažiūrėti, kaip tu.
Kur mama?
Nežinau. Ji kažką minėjo apie susitikimą su kolege.
Aišku. Na...
Smagiai praleiskit laiką.
Gerai. Atsiprašau.
Taigi, matai tą tipą? Kairėje.
Ne. Taip.
- Sveiki atvykę. - Sveiki, ačiū.
O dabar - į mane.
Labas vakaras. Užeikite.
ENDIS
Labas.
Taip, žinau.
Kara pakvietė mane vakarienės.
Taip, aš irgi pamaniau tą patį.
Nežinau.
Aštuntą arba pusę devynių.
Gerai. Tau irgi.
Salotos su bulvytėmis.
Nesakėte, ar padažo norėjote į salotas ar atskirai,
todėl įdėjau atskirai.
- Ačiū. - Skanaus.
Atleiskite.
Atleiskite, atsiprašau.
Ar jums reikalingas cukrus?
Imkite.
Ar salotos čia skanios?
Taip, beje. Skanesnės, nei maniau.
Gal ir aš paragausiu.
Keista. Važiavau pro šalį gal šimtą kartų, bet nė sykio nebuvau čia užėjusi.
Tokios įstaigos - visur labai panašios.
Man patinka.
Ačiū.
- Skaitote "Manhatano pakrantę?" - Tik pradėjau.
Praėjusiai metais skaitėme savo knygų klube. Nuostabi knyga.
Man nepatiko prieš tai buvusi jos knyga. Tad buvau nusiteikusi skeptiškai.
Bet ši - kitokia.
Aš - Lorė, beje.
- Džanin. Malonu susipažinti. - Man irgi.
Atneškite man tokių pat salotų, kaip ir jai. Padažas - atskirai.
Tuojau. Su bulvytėmis?
Verčiau nereikia. Jos - mano silpnybė.
Galite paimti mano. Aš daugiau nebenoriu.
- Tikrai? - Žinoma.
Atleiskite.
Gal norėtumėte...
Žinoma.
Ar ji nenorėjo pavakarieniauti kartu?
Jos mama prašė grįžti.
Ji, regis, miela.
Mhm. Nors keistoka.
Keistoka?
Taip. Prie meno, supranti?
Už tai iš jos daugelis šaiposi.
Na, smagu, kad atėjo tavęs aplankyti.
Taip. Mes susirašinėjome, ji paklausė, ką veikiu,
atsakiau: "Nieko ypatingo."
Tada ji pasisiūlė ateiti ir ką nors paveikti kartu.
Bet man atrodo, jai tiesiog manęs gaila.
Arba tu jai patinki.
Labiau tikėtina, kad ji jaučiasi kalta, ar...
Dėl ko kalta?
Ji sakė, kad Derekas jai prikalbėjo apie mane,
ir jai dėl to gėda.
Už tai, kad tikėjo juo.
O dabar ji juo netiki?
Tikriausiai, ne, jei jau atėjo.
Jis ją seniai įsimylėjęs.
Kas, Derekas?
Taip. Pametęs dėl jos galvą.
Manau, kad ji galvoja, jog jis tai padarė.
Palauk. Ką pasakei?
Ji mano, kad jis galėjo tai padaryti. Nors ji to ir nesakė.
Sakė, kad girdėjo, jog į mokyklą buvo atėję farai su juo pakalbėti.
- Ir jo mamą iškvietė. - Bet tai nereiškia, kad jis - įtariamasis.
Žinau, bet ji mano, kad reiškia.
Nežinau. Gal ji tik paguost mane norėjo.
Aš? Ne. Galiu nupiešti tik žmogeliuką iš pagaliukų.
Man tiesiog patiko dailė.
Prisiekiu, pirmą pusmetį užsienyje praleidau Orsė muziejuje.
"Vandens lelijos."
Žinau, mėgti impresionistus - banalu,
bet jie tokie tiesmukai emocionalūs,
kad net...
Nežinau. "Drąsu," turbūt, bus netinkamas žodis, bet...
- Suprantate mane? - Manau, kad suprantu, taip.
Atsiprašau, pliurpiu kas papuola.
Viskas gerai, rimtai.
Neseniai mačiau vieno Bonaro paveikslo plakatą...
Lore?
Atsiprašau. Aš...
Mano šeimai dabar - sunkus metas.
Nutiko kai kas baisaus ir...
Draugės, su kuriomis anksčiau kalbėdavau, jos...
Na, jos nusisuko nuo mūsų.
Mano vyras sako, kad neverta kreipti dėmesį. Bet jis draugų neturėjo.
Tikrų draugų.
Ar ne keista? Tik neseniai apie tai susimąsčiau.
Noriu pasakyt, jis turėjo gerų pažįstamų,
bet tikrų draugų, be manęs, ne.
Gal man patiko, jog buvau jam vienintelė.
Nors net su manimi jis...
Atleisk. Tu tiesiog...
Norėjai ramiai pavalgyti ir paskaityti knygą.
Prašau.
Aš suprantu. Viskas gerai.
Tikriausiai girdėjai apie berniuko nužudymą Niutone.
Na, mano sūnus, jis...
Aš žinau.
Atleisk.
Ieškojau būdo, kaip tau pasakyti, kad neįskaudinčiau.
Man derėjo anksčiau prisipažinti.
Tu žinojai.
Jei atvirai, tikėjausi plačiau apie tai su tavim pakalbėti.
Jei sutiktum.
Aš - rašytoja.
Kartais rašau "Globe" sekmadienio priedui.
- Ne. - Lore, aš nenorėjau...
Man metas.
Ar iš to, ką pasakei, yra kas nors, ko nenorėtum skelbti?
Ką? Aš ne...
Ar tu mane čia atsekei?
Ar sekei mane?
Prašau. Leisk man paaiškinti.
Labas. Kaip vakarienė?
Gerai.
Man galbūt pavyko sužinoti kai ką naujo Patzo fronte.
Taip. Kalbėjau su tuo paaugliu, kuris su juo buvo susidėjęs.
Manau, jis kažką slepia.
Kaip tu?
Pavargau.
Nunešiu tai išrūšiuoti ir tuoj grįšiu.
Gerai.
NAUDOTOJO VARDAS - DŽĖJUS KOBSAS
PROFILIO NUOTRAUKA
Ei.
Mes su mama einam miegoti. Tau irgi patarčiau.
Gerai. Labanakt.
Ką žiūri?
Riedlentininkų nesėkmes.
Šmaikšti komedija. Gerai. Nesėdėk ilgai.
Gerai.
Lyg ir normalumu padvelkė.
Nors anksčiau jis merginų nesivedžiojo,
bet supranti, ką noriu pasakyti.
Ar vakarienė patiko?
Gerai. Džiaugiuosi. Tu nusipelnei.
SARA GROL - SEKTI
PRAŠYMAS IŠSIŲSTAS
ČIA TU? LOL MANIAU, TAU NEGALIMA?
NORĖJAU PAKLAUSYTI TAVO DAINŲ
Sveiki, bičiuliai. Nauja daina. Ką tik parašiau. Tikiuosi, jums patiks.
Rytoj turiu pasikalbėt su Dafi.
Sara sakė Džeikobui mačiusi, kaip policija mokykloje apklausė Dereką.
Apie ką?
Nežinau. Sara galbūt mano, kad jis - įtariamasis.
Derekas?
Taip. Visko gali būti.
Kas?
Taip visi kalba apie Džeikobą.
Todėl ir negalim leisti teismui spręsti jo likimo.
Turim patys surast atsakymus.
Ar tai - ne Džoanos darbas?
Džoana - puiki advokatė, bet advokatų veikla ribota.
O mano - ne. Jau nebe.
Mano vienintelė užduotis - apginti mūsų sūnų.
Bet kokia kaina.
"Panelės Rauz tėvų ašarų niekas nenumaldė,
net nuosprendis, užkirtęs kelią išeit į laisvę anksčiau.
Teismo salėje buvo ir Viljamo Barberio žmona Mariana
bei jųdviejų penkiametis sūnus Endriu.
Proceso metu atsakovas atvirai demonstravo nesigailintis nužudęs.
"Jei žvilgsnis galėtų žudyti," - taip pakomentavo vienas iš prisiekusiųjų.
Turbūt siaubinga buvo augti turint tokį tėvą.
Aš nebendravau su juo. Tik kartą, iškart po teismo. Ir viskas.
Vis tiek. Mano tėvas nupliko nesulaukęs nė trisdešimties.
Būdamas paaugliu nuolat žiūrėjau, kada imsiu ir aš plikti.
Norite pasakyti, kad jūsų nekankino mintis,
kad kažkur giliai jumyse slypi kažkokia jo dalis?
Juk turėjote apie tai pagalvoti lemiamomis gyvenimo akimirkomis.
Vaiko gimimo metu.
Matant savo sūnų augant.
Turbūt širdyje giliai išgyvendavot nekaltus berniuko išdykavimus.
Nuolat slapčia stebėti,
ar tik jo venomis neteka jūsų tėvo kraujas.
Ir še tau kad nori, jis įtariamas įvykdęs smurtinį nusikaltimą.
Maža to, nudūręs peiliu.
Baisiausios spėlionės pasitvirtina.
Ne, atvirkščiai.
Kai gyveni su tuo taip ilgai,
į savo vaiką per šią prizmę pažvelgi gal 1 000 kartų.
Ir pamatai.
Aš supratau, kad Džeikobas - joks žudikas, kaip ir aš.
Jei jau taip sakote.
Bet iki šios išvados jūs ėjote 14 metų.
Lorė, iš kitos pusės...
Lorė - kas kita, tiesa?
Gerai, vyruti. Tai truks neilgai, bet pasistenk nejudėti, gerai?
Nieko, jei aš bijau? Ar aš... Ar tai matysis mano smegenyse?
Nieko tokio. Minčių skaityti negalime.
Atsipalaiduok, gerai?
Tai truks pusvalandį, tad siūlau palaukti mano kabinete.
Galim aptarti DNR testą.
Iš Džeikobo gavau viską, ko man reikia.
Endi, man reikės ir tavo pavyzdžio.
Ieškosite žudiko geno?
Tai nėra taip paprasta.
Ir šis pavadinimas - tik skambioms antraštėms.
Tačiau
manau, Džoanos patarimas atlikti šiuos tyrimus - išmintingas.
Aš nesuprantu.
Na, jei Džeikobą pripažins kaltu, aš sakau "jei",
tuomet šis genetinis tyrimas gali pasitarnauti bausmei sušvelninti.
Sušvelninti?
- Iki antrojo laipsnio, tiesa? - Teisingai.
Už pirmojo laipsnio žmogžudystę - iki gyvos galvos be paleidimo lygtinai.
Už antrojo - galės išeiti po 20-ies metų.
Jam bus 35-eri. Visas gyvenimas priešaky.
- Tai, kas iš jo likę. - Kartoju, "jei." Jei.
Taigi, manau, teks pakalbėti apie jūsų tėvą.
O ką apie jį?
Na, akivaizdu, man reikės ir jo mėginio.
Pirmyn. Jis - Šiauriniame kalėjime, Somerse, Konektikute.
Žinau. Mėginau su juo ten susitikti.
- Tikrai? - Taip. Bet kilo kliūčių.
- Kokių? - Jis nesutinka duoti mėginį.
Kaip tai?
Jis sako, kad paprašyti turite jūs.
Aš?
- Jis manęs nepažįsta. - Akivaizdu, jis nori keisti šią padėtį.
Jūs gal juokaujate?
Endi, apgailestauju, bet mums reikia, kad jis sutiktų...
Tegu eina velniop.
Atleiskite.
Aš negaliu to padaryti. Negaliu.
Gali.
Jis nuvyks.
Padarysi tai dėl Džeikobo.
Pats sakei, bet kuria kaina.
Išvertė: Egidija Tučkuvienė